Elämäntapoja pohdittaessa joudutaan melko varmasti tutkailemaan tuota suhdetta tavaroihin. (ja toki myös suhdetta omaisuuteen, rahanarvoisiin oppiarvoihin, virka-asemaan, hankittuihin valtasuhteisiin jne, otetaan vaan nekin käsittelyyn)
Olen huomannut, että entistä selkeämmin tavarat ovat minulle tosiaan vain tavaraa, välineitä joita voin käyttää johonkin.
Huonekaluillakin on vain käyttöarvonsa. Jos on hankittava uusi pöytä niin mieluummin sellainen jota voin käyttää ja joka sitten myös sopii useampiin tarkoituksiin.
ei siis enää tule mieleenkään miettiä sitä miltä pöytä näyttää, ja miten mahdolllisesti vieraani ajattelevat tuosta pöydästä.
Jos joku arvioi minua pöytäni perusteella niin ok, ongelma on kyllä kokonaan hänen.
Nyt muuten sitten vedän haalarimalliset housut jalkaani ja lähden töihin. Ja matkalla poikkean kauppaan ostamaan evästä. Enkä missään nimessä aio kaupassa käyntiä varten vaihtaa “edustavampaa” vaatekertaa päälleni (semmoistakin tekevät, olen huomannut!) . Menen sinne kauppaan ostamaan puolentoista litran juomapulloa ja haukattavaa, en esittämään mitään muuta kuin töihin menossa olevaa keski-ikäistä äijää.
Turhat murheet siis jätän tässäkin asiassa.
Ja tämänkin otin esille siksi, että jotain muutosta on tapahtunut , tuonkin suhteen, elämän tasapainottuessa.